ВСИЧКИ КАЗВАТ, ЧЕ ТЕ ОБИЧАМ
Това е сестра ми Скайлър и приятеля й Холдън.
А това съм аз Джуна. Д-ж-у-н-а.
Но всички ми викат Диджей.
Честно казано, ние не сме типично семейство за музикална комедия.
Макар и затова, защото сме богати.
Живеем на Парк Авеню, в голям апартамент.
Баща ми е адвокат. Не ми е роден баща, но аз му викам татко.
Имам и роден баща, който се е оженил за мама и след това съм се родила аз.
А този ми е втори баща. Има 2 деца от първата си жена.
Сигурно всичко това е много сложно за вас.
А това са Лейн и Лора - доведените ми сестри. Много добри момичета.
Понякога са малко глупави, но като цяло се обичаме и живеем дружно.
И разбира се, доведения ми брат Скот. Той е много умен.
Но сега е скаран със семейството, защото стана консервативен републиканец.
За втория ми баща това беше голям удар, защото ние всички сме либерални демократи.
Как не разбираш? Те няма да работят. Добре си живеят и с помощите!
Предлагаш да оставим хората, които не могат да работят?
Помощите за безработни - това са отживели неща. Старомодни либерални измислици...
...нещо от сорта на честни предизборни кампании и безпристрастен съд.
Не мога да повярвам! И това го казва родния ми син?!
Сигурно извънземните са ти промили мозъка и са те направили републиканец.
Не извънземните, а идеите. Живите съвременни идеи.
Силна Америка. С право на носене на оръжие.
Оръжие? Ти да не си луд?
Какво ти става? Не мога да те позная! Защо...?
Успокойте се! - Един момент! Стефи!
Донеси ми, моля те, завещанието и една гума.
Ако татко е просто либерален демократ, мама е истински либерален демократ...
...с комплекс за вина.
Татко е роден в бедно семейство и знае какво е това тежка работа.
А мама е родена в богатство и разкош.
И сега е решила да се посвети на благотворителност.
Тя е член на Съюза за защита на гражданските права и Движението за защита на китовете.
Събира дарения за музея Уитни и една болница.
Винаги има много работа.
Днес, например, издейства доста пари за филхармонията в Ню Йорк.
Лейн и Лора учат в "Найтингейл", най-скъпото училище в нашия район.
Белите трюфели са много по-вкусни, но в Париж ни даваха само черни.
О, Боже! О, Боже! - Господи, идва!
Колко е красив! - Кой е това?
Не знаем, но често го виждаме тук.
Тя е влюбена в него. - Трябва да ги запознаем.
Моля ви, без глупави идеи!
Момичета, мама има пациентка.
Клер е най-добрата им приятелка. Майка й е психиатър и приема пациенти в къщи.
Преди една година Клер направи една дупчица в стената.
Понякога след училище наблюдавахме пациентите на майка й.
Непрекъснато си фантазираме за...
...мъже, и...
...след това се чувствам направо...
...като разбита.
Скоро пак сънувах асансьор.
И...
Същия асансьор, и...
Аз съм вътре, а той се издига и издига...
А сега се запознайте с дядо. Той е на 88 години.
Намерихме го на гарата. Мисли си, че се разхожда в парка.
Благодаря.
Винаги трябва да го наглеждаме. Миналата година излязъл на улицата по кърпа...
...и се наредил на опашка за билети за театър.
Наложи се да изпратим Фрида да го прибере. Фрида е нашата прислужница.
Маниерите й са като на Хитлер, но само тя може да се оправи с дядото.
Това какво е?
Намерих стелките ви в компота.
Какво правят там? По-лош сте и от дете!
И най-накрая родния ми баща, който живее в Париж, но често ни посещава.
Той и втория ми баща са стари приятели.
Според мен той още обича мама, въпреки, че отдавна са разведени.
Отношенията им са прекрасни и винаги си споделят проблемите.
Не мога да повярвам, че Жизел ме е изоставила.
Виж това лице. Отиде при най-добрия ми приятел и то така неочаквано.
Не те ли предупреди? - Разбира се, че не. Взе и...
Не, вижте само!
Толкова съм разстроен, че съм готов да се самоубия.
Ще се върна в Париж и ще скоча от Айфеловата кула!
Но ако летя с "Конкорд"- а, ще успея да скоча три часа по-рано.
Отлично!
Чакайте. Ами разликата във времето?
Ще живея още 6 часа в Ню Йорк, самоубивайки се 3 часа преди това в Париж.
Тоест едновременно ще съм жив и мъртъв.
Сигурно не си забелязал, но жените винаги оставят някакви знаци.
Да не съм луд? Какви знаци?
Може би трябваше да намеря негова снимка в гащите й или да чуя името му по време на оргазъм?
Не това имах предвид. - Така беше.
Какво? - Не съм разбрал, че това е знак!
Радвам се, че не се ожени за нея. Аз те предупреждавах.
Аз пък съжалявам, че не се ожених. - Престани, това е добре.
Искаш ли да пийнем по нещо? Вино или нещо по-силно?
Искам да се напия. Знаеш ли кое е най-гадното?
Мислех, че при нас всичко е наред, че е просто прекрасно.
Винаги избираш грешните жени.
Ами ти? - Ние се разведохме.
Защото с теб е невъзможно да се живее! - Така ли? Страхотно!
Ти даже не можа да решиш какъв да станеш: психоаналитик или писател.
Намерих компромисно решение. Станах писател и пациент.
Ще ти намерим нещо. Имаме много познати! Ще му намерим ли жена?
Боб, откакто сме се развели, все търся. Непрекъснато търся.
Но започвам... Скъпи, донеси още една чаша.
Започвам да се съмнявам, че има такава жена, която ще може да живее с него.
Благодаря.
Аз... - На теб просто не ти върви.
Не е в това работата. Той просто има лош вкус.
Основния въпрос е в това дали иска да прекара най-добрите си години с някой или не?
Какво общо имат най-добрите ми години? - Време е да помислиш и за старостта.
Мъжете остаряват по-бавно от жените. След няколко години ще изглеждам като сина ти.
Какво смешно има в това? - Не е нужно да говорим за моите години.
А вкуса ми е страхотен. - Ами Мадлен?
Тази, която беше след мен? - Мадлен? Тя беше археолог.
Страхотна жена! - Тя беше нимфоманка.
Да, тя имаше проблеми със съпружеската вярност.
Но тя беше прекрасна жена. - А Керъл? Помниш ли? Как й беше фамилията?
Керъл беше поетеса, интелектуалка. - И обожаваше героините.
Тя беше наркоманка. А аз си мислех, че си бие инсулин.
Според мен, проблема ти е в... - Ето къде му е проблема.
Просто той още те обича теб. Винаги съм го казвал и ще продължавам да го казвам.
Той обича теб.
Ех, мъже мои.
Искам Жизел да се върне.
Ще ти намерим нормална жена. - Не знам дали ще се намери такава.
Ще се намери. - Проблема си е в него.
Здравей. - Здрасти.
Каква е тази потайност? И защо бижутерски магазин?
Искам да те помоля да ми помогнеш да избера венчална халка за Скайлър.
Поздравления. - Благодаря.
Венчална халка ли ви трябва? - Да, ще се женим.
Тоест, аз ще се женя, но не за нея.
Ясно. Кой номер ви трябва?
Номер?
Тя не е нито дебела, нито слаба. Пръстите й са нормални.
Значи нещо просто, но елегантно? - Просто, но елегантно! Точно така!
Нали ти казах, че ще ни помогне. - Нещо такова ли?
Боже! Каква прелест.
Не съм виждал нищо по-красиво! - Просто прелест.
И колко струва това? - 55000.
55000 долара?
Ще го сваля. Работата е там, че...
Всъщност, едва ли...
Пръстена би й харесал на Скайлър, но за съжаление бъдещия й мъж не е мафиот.
Помогни ми да го сваля. - Ето още един хубав пръстен.
Да, красив е.
Не знам. - Колко струва? 500?
8000. - 8000 долара?
Не, много ми е. - Не са много.
Въпреки, че може и така да е. - Взимай го.
Всички ще бъдат шокирани. - Нека.
Майната му! Ще го взема! Щом ще се женя.
Ще го вземете ли? - Много е хубаво...
Най-хубавото.
Приятелката ми не я интересуват пръстени и разни други дрънкулки.
На нея аз съм й нужен, защото ме обича.
Г- жа Холден Спенс!
Скайлър Спенс! Добре звучи!
Той я е поканил в ресторант "Цирк". - В "Цирк" ли? Шегуваш се?
Той иска да се ожени за нея. - И да не забравите, че аз ги запознах.
Заслугата е моя. - Знаем! Хиляда пъти сме го чували.
Когато той започна работа в нашата фирма и го видях за първи път...
...си казах: "Добро момче. Стабилен е. Само за нея е!"
Фрида, няма го соса. - За това месо не е нужен сос.
Италианците имат нужда от сос. Те са слаби. - Добре, дай поне пипер.
Не те разбирам. Според теб, за да се преборим с престъпността, трябва да има амнистия ли?
Чарлз Фери може да бъде пуснат. - Какво говориш?
Да пуснат такъв човек? Чети.
Въоръжено нападение, грабеж! Опит за бягство!
Тормозели са го като дете.
Прекарал е целия си живот в затвора, защото е имал лошо детство.
Ти не можеш да го разбереш това. Една грешка е предизвикала друга.
Грешка? - И ето го резултата.
След това несправедлив процес. Не искам да споря с теб.
Не ми се слуша!
Къде ми е портфейла? - Къде ще ходиш?
На бейзбол. Играят "Великаните" и "Кардиналите".
Сам не можеш да ходиш. Можеш да се разходиш с Фрида.
Но днес има мач. Днес е ден на труда. - Вече сме юни, дядо.
И стадиона отдавна е затворен. - Заради дъжда ли?
Фрида, заведи го на разходка. - Не искам с Фрида.
Не ми трябва немска овчарка. - Нека да се разходи, да си почине.
Знаеш ли какво казват децата?
Холдън се кани да направи малка изненада на Скайлър.
Ако продължаваш да разпространяваш слухове, изненада няма да има.
Нали помолих да не казваш! - Аз тръгвам.
Ако се обади Мини, кажете й, че съм на поло.
Говориш глупости. - Мини почина преди 20 години.
Но ако все пак се обади, кажете й, че ще се върна скоро.
На тези години е рано да се жениш. Но Холдън си е Холдън. Харесва ми.
А на мен ми е писано да съм мома до 35 години.
И след това да се събера с жена. - Какви са тези глупави шеги!
А на теб харесва ли ти? - Проблема не е в него, а в Скайлър.
Прекалено романтична натура е. - А Холдън не е романтик.
Е? Ще се омъжи ли за него? - Надявам се. Тогава аз ще взема стаята й.
Аз сериозно. Не виждам причина да му откаже на Холдън.
Просто тя мечтае за принц. След пубертета...
...тя мечтае за романтична личност, която да я очарова.
Добре, добре. И този принц е Холдън.
Холдън е дебил!
Да, дебил, но очарователен дебил, умен дебил, а ти...
Какво аз? Не става дума за мен. - Не, чуй ме...
Не е никакъв дебил!
Да ти кажа ли как си представям нещата? - Как?
Ще се оженим и ще живеем до родителите ми в Шерон.
Не мога да напусна Ню Йорк.
Добре, родителите ще живеят в Шерон, а ние в Ню Йорк.
Но в един момент ще ни трябва по-голяма къща за четирите деца.
Искам две.
Две - това е най-добрия вариант!
Да, четири е малко множко.
Ще можеш ли да ги гледаш? - Не. Аз ще работя.
Имам предвид в свободното си време.
Ще се занимаваш с журналистика.
С архитектура.
Архитектура? Кога го реши? - Още не съм. Разсъждавам на глас.
Но нали в университета се занимаваше с журналистика. Това не е важно.
Важното е, че по много въпроси мненията ни съвпадат!
Да нося ли десерта, господине?
Десерта? Да, разбира се.
Извини ме за секунда.
Както поръчахте, г-н Спенс. - Мислите ли, че всичко е наред?
Перфектно е!
Радвам се, че ви харесва. - А сега най-важното.
Красив е, нали? Наложи се да се поохарча, но няма значение.
Идеята е много добра. Романтично е.
Да. Аз съм си такъв. - Забелязва се, сър.
И така, ще го скрия тук. Според мен, тя ще бъде във възторг.
Да, сър. - Сигурен съм.
Разчитам на вас, Умберто. - Успех, сър.
Всичко наред ли е? - Напълно.
Ще поръчаме ли десерт? - Вече го поръчах.
Така ли?
Нали ти харесват мъже-лидери, затова взех инициативата.
Това не ти е присъщо. - Само заради теб!
Каква прелест!
Много е вкусно! А прасковата ми е любимия плод!
Много е вкусно! - Какво правиш? Спри!
Какво има? - Това не е целия десерт.
Какво имаш предвид? - Къде е крема и вишната?
Изядох ги. - Заедно с пръстена?
Какъв пръстен? - Купих ти пръстен с брилянт.
Какво? - От Хари Уинстън.
И къде е? - Сложих го в десерта.
Защо? - Мислех, че така ще е по-романтично.
Романтично да сложиш пръстен в сладоледа? - Това го измисли Диджей.
Диджей?
Тя разчиташе на драматичен ефект. Невероятно!
Глътнала съм пръстен с брилянт?
Обърнах се само за секунда и 8000 долара са вече в корема ти!
Бях гладна!
Спокойно. Успокой се. - Боже! Голям ли беше?
И много красив. С хубаво камъче.
Колко карата? Един? - Само един и половина.
Ще умра ли? - Няма, успокой се!
Какво е станало, сър?
Глътнала е пръстен! Всичко ще бъде наред. Хранете се!
Как можа?! - Как можах?
Скъпа, кой се нахвърля така върху храната?
Да не е в устата ти?
Няма нищо страшно. Както виждате, заседнал е на достъпно място.
Прекрасен пръстен. Веднага си личи, че го е купувал познавач.
Благодаря. - Отличен избор.
Поздравявам ви, пръстена е великолепен.
Кети! Тя е сгодена.
Колко е? Два карата? - Един и половина.
Бяло злато? - Чиста платина.
Платина? - Купих го от Хари Уинстън.
Колко струва? - 8000.
Завиждам ви. Очарователен е.
Ще ми остане ли белег?
Дойде лятото и Лейн и Лора започнаха работа в музея Метрополитен.
Почивните си дни прекарваха на плажа.
Мама направи подписка между художници и писатели...
...за освобождаването на Чарлз Фери. Поредната й странност.
Тя даже го посети в затвора и изпадна в ужас от условията за живот там.
Трябват ни затвори без ключалки!
Отворени затвори, в които човешката душа да може да се лекува.
Дайте им възможност да украсят килиите си така...
...както на душите им харесва.
И ги хранете по-добре!
Що се отнася до мен, аз както винаги разделих лятото на две.
През юли с мама в Ню Йорк, а през август с татко в Париж.
Въпреки, че това лято татко ме заведе във Венеция.
Струва ми се, че той се опитваше да забрави за това, че Жизел го е напуснала.
Що се отнася до забележителностите на Венеция, трябва да отбележа...
...че тук има страхотни момчета. Не ме оставиха на мира.
Първата седмица ми се стори, че съм в Рая.
Прекарвах си отлично като се возех на гондолите.
А баща ми непрекъснато беше в хотела.
Не можеше да забрави своята Жизел.
Така ми е много неудобно. Аз си се веселя, а ти...
Не ми обръщай внимание. Просто не мога да разбера защо ме напусна.
Винаги съм я смятала за вятърничава.
Искаш ли да пийнем нещо? За мен бира. - За мен "Белини".
Ще ти дам един съвет.
Когато една връзка се разпада...
...по-добре ти да скъсаш, отколкото с теб да скъсат.
Този, който къса, си отива, а другия остава. Разбираш ли? А това е ужасно.
Но най-страшното е чувството за вина, което остава у този, който е зарязан.
И това чувство за вина може постепенно да прерасне в комплекс.
Ясно. Утре ще дойда с теб.
Не е задължително.
Не се оглеждай, тази жена...
Не се оглеждай. - Коя е тя?
Нали ти казах, вчера се настани. Много е красива, но според мен е омъжена.
Боже. - Красива е, нали?
Аз я познавам.
Шегуваш ли се? - Не.
Тя просто е създадена за теб.
Какво искаш да кажеш? Нали е омъжена.
Брака й е нещастен. А ти можеш да я ощастливиш.
Коя е тя? Откъде я познаваш?
Майката на една моя приятелка е неин психиатър. Знам всичко за нея.
Шегуваш ли се? Как се казва? - Не знам.
Какво значи "не знам"? Престани да се гавриш с мен.
Сериозно. Тя е изкуствовед, тук е за да разгледа Тинторето.
Така ли? - Измислих нещо.
Престани. - Гениален план!
Сутрин прави крос. Сама.
Е и какво? - Така ще се запознаеш с нея.
Благодаря. Но нали е омъжена? - Повярвай ми, тя е нещастна.
Брака им се пука по шевовете. Мисля, че мъжът й е артист.
Във всеки случай утре той няма да ви пречи, защото става късно.
100% ще е сама. Вярвай ми.
Но аз не съм във форма. Няма да мога. Отдавна не съм тичал.
От 11 години не съм обличал екип, представяш ли си?
И не ме гледай така. Няма да тичам. - Ще те облечем както трябва.
И утре ще тичаш. - Тя е просто чудо.
Извинете! - Аз се извинявам!
Добре ли сте? - Да, а вие?
Да. - Къде се намира Грити?
Трябва да се върнете.
Натам? Да тичаш във Венеция... Тук е абсолютен...
...лабиринт! - Да, лабиринт.
Как сте? - Добре.
Трябва да поддържаме форма.
Тичам всеки ден. А вие? Аз също.
Американка ли сте? - Да.
Велика страна. - Прекрасна.
Какви планини, прерии... - Да.
Океани, бели зайчета по вълните...
Какво ви е? Наред ли е всичко?
Да. - Наистина ли?
Малко ме болят гърдите и ми изтръпва ръката, но иначе съм добре.
Това е сърцето. - Не, това е стрес.
При мен стреса е всеки ден. - Ясно.
Как се казвате? - Вон!
Здравейте! - Тичаме ли?
Показвах му пътя. По-добре ли сте?
Нали искаше да пробягаш 3 мили. Хайде!
Всичко наред ли е? - Да.
Дишайте.
Щях да умра, не можех да дишам. А после се появи мъжът й.
Така ли? Странно.
Коронарната тромбоза е рядко явление в нашия род.
Как се казва? - Вон. Вони!
Слушай, тя обожава Тинторето. Пише книга за него.
Със сигурност ще отиде в музея Скуола Гранде ди Сан Роко.
Нищо не разбирам. Какво общо има тук книгата?
Тя ще отиде в музея сама.
Основата е налице, сега трябва да действаш.
"Здравейте. Не сме ли се виждали?"
"А, да, вие сте човека със сърдечния пристъп!"
След това ще я смаеш с познанията си в изкуството.
Подиграваш ли ми се? В изкуството съм пълен профан.
Знам само за Кърк Дъглас в ролята на Ван Гог. Ще се изложа.
Повярвай ми: преди да напуснем Венеция, устните ви ще се срещнат.
Така ли? Устните ми се напукаха, а съм си забравил крема в Ню Йорк.
Какво е това?
"Бързината на четката му...
...играта на светлините и сенките, пъстротата на краските... "
Разказах му всичко, което знаех за Вон. А той прочете книгата за Тинторето.
Сега знаеше всичко за нея: какво обича, какво мрази, какво чувства...
Всичко: от любовта й към остров Бора-Бора и Четвъртата симфония на Малер...
...до любимото й цвете, африканската маргаритка.
И когато на следващия ден тя се появи в музея Тинторето, той беше готов.
Здравейте.
Привет.
Господи, жив ли сте? Толкова се притесних.
Всичко е наред. Върнах се в хотела и помолих...
...портиера да ми смаже пейс мейкъра.
Между другото, казвам се Джои Берлин.
Вони Сайдъл.
Какво съвпадение! Даже е забавно! Двама нюйоркчани...
...тичат във Венеция и изведнъж се срещат.
Откъде знаете, че съм от Ню Йорк? - Не знам.
Това беше само предположение. Но вие добре направихте, че попитахте.
Много добър въпрос. Няма от какво да се притеснявате.
Аз живея на ъгъла на 84-а и Ривърсайд. А вие?
Аз живея в Париж. Живял съм в Ню Йорк, но сега съм в Париж.
Често ходя до Ню Йорк. Много ми харесва.
А какво ви води в музея?
Да дойдеш във Венеция и да не видиш картините на Тинторето е престъпление.
Той е любимия ми художник.
Направо съм луд по него. - Той е бил истински гений.
Да, така е. Бързината на четката му...
...играта на светлините и сенките, пъстротата на краските...
...начина, по който илюстрира движението...
Роден е през 1519 г. и е починал през 1594 г.
Уви, това е човешката съдба. - Значи, той много ви харесва?
Как може на човек да не му харесва този малък на ръст, но с твърд характер гений...
...който е изобразил в картините си Венеция от 16 век?
А вие с какво се занимавате, г-н Берлин? - Джои.
Аз... аз съм писател. Романист.
Джои Берлин. Виждала съм една ваша книга!
Беше с една такава сексапилна обложка. На Пето авеню, струваше 99 цента.
Сигурно са решили да привлекат повече читатели. Понякога така правят.
Виждате ли, в Щатите отношението към мен е спорно, но в Париж!
Там разбират от литература.
Именно в Париж се е проявил таланта на По, Фолкнър и моя.
Общо взето, аз съм обикновен човек. Не ми трябва много. Да живея в Париж...
...да се влюбя...
...да скитам с любимата под дъжда...
...да слушаме музика,
особено Четвъртата симфония на Малер.
Вие четете мислите ми. Обожавам Малер.
Малер? Ах, да, Четвъртата му симфония. Общо взето, колкото и да е странно...
...аз съм противник на прогреса. - Мразя прогреса.
Това си личи по очите ви.
Даже използвам примитивна пишеща машина.
Не сте ли се поддали на натиска на компютърната ера?
Обичам скромния и обикновен живот.
Да си седя в стаята в Париж, да пиша, понякога да отида до Ню Йорк.
А през лятото прекарвам известно време на някое романтично място.
Например, на Бора-Бора.
Обожавам Бора-Бора. Как ми се иска пак да отида там!
Да, там е чудесно.
Нощно време звездите светят толкова силно, че даже можеш...
Да четеш. - Да.
Добре ли сте?
Някак странно ви се замъглиха очите.
Да не би да щяхте да се разплачете? Добре ли сте?
Да, добре съм.
Да не би нещо да не е наред? - Не.
Тогава какво ви е? - Всичко е прекрасно. Даже много.
Да?
Един момент, сега ще се върна.
Това е за вас.
Африканска маргаритка! Любимото ми цвете!
Заета ли сте тази вечер?
С Грег имаме планове.
Как мина?
Тя е просто чудесна. Всичко, което ми разказа за нея е точно така.
Чувствам се малко виновен. - Защо?
Щеше да се разплаче заради мен. И каза, че съм й много близък.
Много добре. Карай по-смело!
И не забравяй да й духнеш между лопатките. Това я подлудява.
Престани. Това, което е разказвала на психиатъра е нейна лична работа.
Няма ли да ми дадеш и карта на ерогенните й зони?
Ще се видите ли довечера? - Не. Тя е омъжена.
Аз не съм нейния тип. Даже няма да различа Бора-Бора от Уола-Уола.
И нищо не знам за Тинторето.
Нищо не разбирам от светлини, сенки и краски.
Не забравяй да й духнеш между лопатките. - Няма да й духам между лопатките!
Освен това имам компютър, а не пишеща машина.
Имаш ли хубав костюм? Отиваме на купон тази вечер.
На купон? - Искам да те запозная с някои хора.
Татко!
Това е Алберто.
Здравейте. - Много ми е приятно.
А тези хора кои са? - Венецианци. Приятели, гости на града.
Харесва ли ви във Венеция?
Много. Страхотно е! Питайте нея.
Татко. Исках да ви запозная, защото реших първо на теб да кажа.
Ние ще се женим.
Чудесно! В кой век? Ще си поръчам смокинг.
През януари.
Не разбрах. - През януари.
През януари?
Това шега ли е?
Аз обичам Джуна.
Всички обичат дъщеря ми, защото тя е очарователна... Не, това е шега.
15-ти януари догодина. На рождения ден на майка му.
Признайте си, че се шегувате. - Не.
Извинете ни! Може ли за малко? Трябва да говорим.
Ето тук, тук.
Какви ги говориш? Кажи, че това е шега, иначе ще има сеч.
Ние сме лудо влюбени.
Лудо? Та вие сте се запознали само преди 5 дни.
И какво от това? - "Какво от това"? Да не си полудяла?
Защото съм влюбена. - Какво значи, "влюбена"? А той кой е?
С какво се занимава? - Гондолиер е.
Не, благодаря.
С раирана фланелка и шапка? - Без шапка.
Какво значи, "без шапка"? - Той не носи шапка.
Това е някакво безумие.
Сериозно ли искаш да се омъжиш за него? - Да.
Това е някаква лудост. - Защо да е лудост?
Защото ти трябва да учиш. Трябва да влезеш в университета.
Трябва да специализираш журналистика, а не гребане.
Мога да зарежа университета. Много хора го правят.
Искаш да се събереш с момче, което не познаваш?
А на всичкото отгоре е и гондолиер. - Той е поет.
Поет? Не.
Разбра ли? Забрави. - Татко!
Здравейте. - Здравейте! Вие ли сте? Какво съвпадение!
Джои - Грег.
Здравейте. - Здравейте.
Сутринта вие имахте сърдечна криза, нали? - Да.
Бернардо Бертолучи тук ли е? - Не знам. Не го познавам.
Трябва да го намеря. Ще ви оставя засега, а вие си поговорете.
Ще ти донеса нещо за пиене.
Невероятно!
Разгледахте ли къщата? Невероятна е.
Тук всичко е като в старинен дворец, виждате ли?
Много е красиво.
Но ужасно шумно.
Много добре изглеждате.
Не говорете така. - Защо?
Не обичам комплиментите.
Но вие наистина сте много красива. Извинете.
Това си е мой проблем.
Някаква вина ли чувствате?
Може би. Сигурно вие знаете.
Не, но имам чувството, че ви мъчат разни фантазии и сънища.
Все едно се запознавате с някой...
...на някоя яхта или кораб.
Струва ви се, че сте в асансьор...
...и той се качва нагоре и нагоре.
Стига последния етаж, но не спира. Минава през покрива...
...и ви отнася далеч в океана.
Ще припадна.
Лошо ли ви е? - Не.
Просто вие ме разбихте.
Радвам се, че утре си заминавате.
На сутринта ние напуснахме Венеция.
Татко замина за Париж, а аз за Ню Йорк.
Бързах да съобщя на мама за сватбата с Алберто.
Голям красавец и много добър!
Реших да напусна университета след есенния семестър и да замина за Италия.
Извинете, това е моя багаж. - Не, това е...
Добре. Извинете.
Вие извинявайте. Това не е мое.
Явно си купуваме нещата от един каталог. - От "Ловен свят". Така е!
Ще ви помогна. - Благодаря.
Бельото ви.
Сонетите на Петрарка. С какво се занимавате? - Зависи от партньора.
Шегувам се.
Работя за колумбийската наркомафия. Куриер съм им.
Какво нося ли? Уча в Колумбийския университет.
Чичо ми преподава там. - Така ли?
Математика. Аз съм Кен Гризли. - Джуна Берлин.
Нима искам цял живот да готвя спагети и да се возя на гондола?
Честно казано, тези канали са много мръсни.
Да, Алберто е сладък, но Кен е страхотен.
Докато не е нямало са се случили доста неща.
Мама купила на Скайлър страхотна сватбена рокля.
Бащата на Холдън и моя станали приятели.
Оказало се, че имат една обща страст - конните надбягвания.
И купили един чистокръвен жребец.
Лейн и Лора си прекарвали чудесно на плажа.
Но в един горещ летен уикенд, когато улиците на Ню Йорк опустяват...
...те отишли в града.
Изглежда, в този град, освен нас, няма никой.
Обикновено заминаваме за Саутхямптън, но тази седмица ще ходим на театър.
Обичам го този град, когато е пуст.
Аз също.
И аз.
Накратко казано, те се сприятелили.
Името му е - няма да повярвате - Джефри Вандермост.
Наследник на милионите на семейство Вандермост.
И двете са влюбени в него, но едната ще остане с разбито сърце.